Det er Ridgeway-jenta. Noen av oss må jobbe for føda.
Tilbake i rekken, Daisy!
Velkommen til Wode Hall. Vi håper at De blir lykkelig her.
Takk, Barnstable. Det vet jeg at jeg blir.
- Vil De møte tjenerne? - Nei. Jeg vil se hva som er gjort.
Arkitekten er ikke kommet.
- Nå, Barnstable! - Ja vel, frøken.
- Jackie! - Linnet!
Beklager. Den dumme hovmesteren nevnte deg ikke.
- Du ser strålende ut! - Du også. Som alltid.
- Hvor skal jeg servere teen? - I dagligstuen.
- Får friske oss opp. - Hva er det med Louise?
Kjærlighetssorg. Hva ellers?
Hun vil gifte seg med en egypter. Jeg undersøkte litt om ham.
- Han var alt gift. - Så du stoppet det?
Jeg sa hun ikke fikk medgift av meg. Uten vil han ikke ha henne.
- Så vakkert! - Jeg er glad for at du liker det.
- Jeg vil be deg om en tjeneste. - Hva du vil.
- Jeg er forlovet. - Så fantastisk, Jackie!
Kan du gi ham en jobb? Her på Wode Hall.
- Fortell meg litt om ham først. - Han heter Simon Doyle.
Han er alt jeg har drømt om.
- Er det ikke pent? - Jo, flott.
Men han er blakk. Som jeg.
- Skoene tar livet av meg! - En jobb her ville være ideelt.
Jeg dør hvis jeg ikke får gifte meg med ham. Det gjør jeg.
- Du er hardt rammet. - Vet det.
- Hva vil du at jeg skal gjøre? - Du trenger en til å drive stedet.
- En med erfaring. - Han har studert eiendomsdrift.
Du kan si ham opp hvis du ikke liker ham. Men du vil like ham!
Du kan komme med ham i morgen. Jeg skal ta en titt på ham.
- Jackie! - Ha det!
- Vil ikke føle meg som en idiot. - Linnet lovte meg det. Nesten.
- Hva om hun ikke liker meg? - Hun kommer til å forgude deg.
- Du passer perfekt i jobben. - Skal prøve ikke å svikte deg.
Jeg elsker deg, Simon. Du gjør meg så lykkelig!
- Bryllupsreisen går til Egypt. - Du har alltid villet dra dit.
- Her er han, Linnie! Kom nå! - Ta det nå rolig, kjære!
Her er han. Min Simon.
- God dag. - Jackie har fortalt mye om Dem.
Er han ikke perfekt?
Jeg tror at han passer bra.
"Linnet Ridgeway ekter blakk sjarmør etter lynromanse."
- "Bryllupsreise til Egypt." Jøss! - Mener du ikke Tut-ankh-Amon?
Hva skal vi gjøre?
- Jeg kan rekke skipet i kveld. - Vil du fikse advokatene?
- Nei, din dumskalle. - Hva skal du gjøre da?
Bli med til Egypt. Hun skal være der en måned.
"Men onkel Andrew!" Et tilfeldig møte.
Hun er på bryllupsreise. Tenker ikke klart. Forstår du?
Linnet er ikke dum, Pennington!
Det er ikke jeg heller.
God tur, slemme onkel Andrew.
- Så det er Ridgeway-jenta? - Studerer du henne eller perlene?
Styr tungen din, Bowers. Ellers er du arbeidsløs!
Hva bryr det meg? Byen er full av rike, gamle enker.
De betaler hva det skal være. Bare si meg opp, du!
Hissig, Bowers! Du trenger åpenbart ferie.
- Hva syns du om en tur på Nilen? - Kan ikke tenke meg noe verre!
Jeg hater to ting i verden: Hete og hedninger.
Da drar vi!
Pakk, Bowers!
Når skal de sette en rulletrapp her?
Vet du ikke at det er bedre å reise med håp enn å komme fram?
For en utsikt!
- Er du lykkelig? - Vi er de lykkeligste i verden.
Og de peneste. Og mest alene. Bare oss. Ingen andre.
Neter-Menkewre-pyramiden er 62 meter høy.
- Sidene er 109 meter lange... - Hva fanken gjør du her?
- Jeg er på sightseeing. Som dere. - Det var du i Venezia også.
- For et sammentreff! - Hvorfor, Jackie?
- Hun forfølger oss. - Det er utålelig.
- Og simpelt. Svært simpelt. - Og effektivt. Svært effektivt.
Ha det.
Merr! Hun følger etter oss overalt!
- Som en brunstig kenguru. - Jeg forstår det ikke.
Det er vel min feil. Jeg brøt forlovelsen. Hun er ulykkelig.
- Hun nyter hvert minutt! - Nei!
Det er vi som er heldige. Ikke la Jackie ødelegge det.
Nei. Dette er en perfekt bryllups- reise. Ingen skal få ødelegge den.
Jeg elsker deg.
Vi kapprir tilbake.
Oberst Race! Jeg er henrykt over å møte Dem!
Min gamle venn! Så stort!
Vi har ikke sett hverandre siden saken med den halshogde presten.
- De hadde flaks som fant kniven. - Det var de små grå som fant den.
- Flaks overlater jeg til andre. - Jeg hadde glemt det.
- Hva gjør De her? - Skal på cruise på Nilen. Og De?
- Det samme, underlig nok. - Så De forfølger en passasjer.
Nei. En ren ferietur, min venn!
Som De selv.
- Er denne stolen fri? - Ikke noe er fritt i dagens verden.
- Glem det. Sett Dem. - Takk. De leser Das Kapital?
- Jeg reiser aldri uten. - Dr Ludwig Bessner.
- Fra Zürich. - Jim Ferguson, verdensborger.
- Er De på ferie? - Nei.
Jeg observerer kapitalismens forfall.
Nei, sier De det?
De har et fint eksemplar der. Den unge Kagumi-arvingen.
Den parasitten! Jeg blir kvalm av henne.
I et anstendig samfunn...
De kan ha rett. Hun har altfor mye makt.
Linnet! Linnet, kjære! For en overraskelse!
- Visste ikke at du var i Egypt. - Jeg er faktisk på bryllupsreise.
Bryllupsreise? Er dette den heldige brudgommen?
Pennington er min amerikanske advokat og formynder, Simon.
Gleder meg. Vil De ikke sitte ned?
Bare et lite øyeblikk. Jeg vet jo hvordan ungdommen er.
Hun har alles oppmerksomhet. Selv Deres, engelsk som De er.
- Hun er meget vakker. - Og rik. De vet vel hvem hun er?
Tilgi at jeg trenger meg på, men jeg har veddet på-
- at De er Hercules Porridge, den franske detektiven.
Nei, jeg er Hercule Poirot, den belgiske detektiven.
Det fins bare en Poirot. Man kan ikke ta feil av ham. Eller meg.
Min mor er Salome Otterbourne, forfatterinnen.
- To berømtheter på ett sted. - Nei, vi er da tre.
Jeg snakker om genier. Ikke bare penger.
Oberst Race, min gamle venn. Dette er Salome og hennes datter.
- Gleder meg. - Vil dere ikke sitte ned?
De arbeider vel med en ny bok som foregår i Egypt?
Så smart av Dem å slutte Dem til det, monsieur Porridge!
Jeg samler lokalkoloritt til "Snø på sfinksens ansikt".
Kald gåtefullhet blir til varm kjærlighet-
- når en ung engelsk pike smelter en sjeiks barbariske hjerte.
Monsieur Poirot leser neppe romantiske romaner.
Selvfølgelig gjør han det! Franskmenn frykter ikke litt sex!
Men det gjør våre biblioteker. De har bannlyst S. Otterbourne-
- for å si sannheten om menn og kvinner. Men hun fortsetter!
- Det er vanskelig å si sannheten. - Takk, monsieur.
Kanskje De vil bli med meg i en tango, mademoiselle?
Litt trim etter middagen.
- Danser De tango, oberst? - Ikke særlig bra, er jeg redd.
Da skal jeg lære Dem å danse slik man gjorde det i Spania.
Med en sensuell, erotisk stil!
Pokker ta deg, Jackie! Kan du ikke la oss være i fred?
De snakket med Linnet. Hvor mye betaler hun for å bli kvitt meg?
Jeg tok ikke imot noe. Det jeg vil si, sier jeg som en venn.
Hva vil De si? At jeg dummer meg ut offentlig? At jeg er gal?
Begrav de døde. Ikke som egypterne.
De bevarer kroppen for å sikre sjelens udødelighet.
Skikkelig. Endelig. Snu ryggen til fortiden. Se framover.
- Husk at tiden leger alle sår. - De tar feil hvis De tror jeg lider.
- Jeg liker det faktisk. - Det er det verste ved det hele.
Jeg gir blaffen. Simon var min. Han elsket meg! Så kom hun og...
Det er en liten ting. Men den er dødelig.
Min far lærte meg å skyte svært godt.
Av og til har jeg lyst til å rette den mot henne...
Og svært så varsomt trekke av.
Jeg vil høre den lyden.
Jeg vet hva De føler. Vi føler alle det slik av og til.
Men jeg advarer Dem. La ikke ondskap slippe inn i Deres hjerte.
Kan ikke kjærligheten bo der, kan det onde like godt gjøre det.
Så trist, mademoiselle.
- Skal De til hotellet, mr P? - Hvor ellers?
- Tror De at Linnet vil like denne? - Kommer an på om hun røyker.
- Har De snakket med Jackie? - Ja. For et øyeblikk siden.
- Håper hun tar til fornuft. - Hun tenker bare på en evig hevn.
- Mener De alvor? - Det gjør jeg alltid.
Jackie er sta og fordømt eierglad. Men hun må da...
- Ville hun eie Dem? - Jeg antar det. Ja, det ville hun.
- Hun er svært egenrådig. - Hun vil ha buksene selv.
- Det kan ikke en mann tillate. - Nei, selvsagt ikke.
Da jeg møtte Linnet første gang... Det var som måneskinn om dagen.
- Jackie sluttet å eksistere. - Noen kvinner har den makten.
- Men hva vil dere gjøre nå? - Jeg har en helt fantastisk plan.
Til jernbanestasjonen. Fort. Vi er sent ute.
Til jernbanestasjonen! Så fort du kan!
Se, der ligger hun.
Velkommen, velkommen. Velkommen om bord på Karnak.
Ja. Jeg heter mr Chodhury. Jeg er sjef over denne båten.
Og deres glede og lykke er det eneste jeg tenker på.
Jeg har her, jeg har...
Jeg har her en liste med navn og lugarnummer.
Jeg gjetter av deres ansikter hvem som er hvem. Ok?
- De er mrs og miss Otterbourne? - Feil. Jeg er mrs van Schuyler.
Bowers skal ha lugaren midt imot min på styrbord side.
Ettermiddagssol kan gjøre undre for hennes gulsottige kinnebein.
Straks, frue. Straks.
De må være dr Bessner. En så elegant tysk bart.
De blir nok aldri detektiv. Den elegante barten er belgisk.
- Jeg heter Hercule Poirot. - Den berømte! Jeg beklager dypt!
Er det ikke enklere om vi sier hva vi heter, og De gir oss lugarene?
Enklere? Jo, det er det utvilsomt!
Så ukomplisert! Om et øyeblikk blir dere vist til lugarene deres.
Nå starter vi. Jeg foreslår at dere kaster et siste blikk på byen.
- Vi ble endelig kvitt henne. - Selvsagt. Du er et geni.
Ikke verst til dumme Simon å være.
- Fantastisk, ikke sant? - De er Ridgeway-jenta, ikke sant?
Og De er mrs van Schuyler. Lurte på om vi ville bryte isen.
Jeg snakker aldri til ukjente mennesker på bryllupsreise.
- Jeg er glad De bryter regelen. - Mine er til for å brytes. Av meg.
- De er nydelige! - Takk.
Og forbløffende. Hvis man vet hvordan de lages.
Et lite støvkorn kommer seg inn i en østers.
Til slutt blir det en perle som henger på vakre piker som Dem.
- Jeg har ikke tenkt på det slik. - Det bør De. Østersen dør nesten.
- Det er tid for massasje. - Bowers har bokset mot Dempsey.
Han ble aldri som før.
- Beklager, miss Ridgeway. - Mrs Doyle. Mrs Simon Doyle.
Tilgi Bowers. Hun er ikke vant til ektestanden.
Jeg så at du siklet på perlene. Du ville gi alt for å få dem.
Du trenger ikke å være så uhøflig selv om du ikke liker hennes far.
- Han ruinerte familien min! - Du burde være takknemlig.
Hadde han ikke gjort det, ville du aldri fått jobbe for meg.
Bare det er grunn til å drepe henne!
- Jeg må snakke med Dem. - Vi snakker via våre advokater.
Jeg har kommet for å trygle. Eller bønnfalle, om De vil.
- Forfattere snakker blomstrende. - Og skriver ærekrenkende.
Jeg beklager at De tok "Lidenskap under daddeltreet" slik.
Jeg ville bare vise et pikehjerte som flammet opp i elskov.
Kan De ikke forstå at det jeg skrev, var ganske smigrende?
Smigrende å bli sammenlignet med en nymfoman bavian?
Vi lar våre advokater avgjøre kompensasjonens størrelse.
God ettermiddag!
Jeg skal vise Dem hva som ligger i et omdømme!
Beklager at jeg trenger meg på. Men jeg trenger din underskrift.
Leasingen av Chrysler-bygningen. Sølvgruve-konsesjonene.
Oljeoverføringer. Og Corn Crisp/Chew Chew-fusjonen.
Bare skriv under nederst på siste side, kjære.
- Men jeg har jo ikke lest det. - Det trenger du da ikke.
- Jeg dobbeltsjekket det. - Jeg leser alltid ting først.
Far lærte meg det. At jeg ikke kan stole på noen.
Gamle Melhuis hadde humoristisk sans!
Jeg har aldri lest slike papirer, og jeg vil ikke begynne nå.
Jaså?
- Er ikke det litt for slapt? - Jo, men nå vil jeg ha en drink.
- Ja vel. Vi er jo på bryllupsreise. - Flink pike.
- Det neste... - Jeg håper at jeg ikke forstyrrer.
Jeg beundrer Deres forretningsmessige holdning.
Deres far hadde rett i at man skal lese alt først. Ikke sant, sir?
Ja visst. Det har jo ingen hast.
Hvis dere unnskylder meg...
- Håper ikke jeg fornærmet noen. - Hva om De gjorde det, mr...?
Advokater er utdannet til å ta seg av fornærmelser.
- Tar De en drink med oss? - Takk, gjerne.
Hva med Dem, mr P? Dette må jo feires.
- Vi er jo blitt kvitt Jackie. - Det virker slik, ja.
Oberst Race og jeg kommer om...
Et øyeblikk.
Jeg må snakke med Dem. Det er viktig.
Jeg treffer deg i baren.
Min forlovede har sendt bort sin kone. Jeg må dra til ham.
Gi meg pengene De lovet meg. Jeg har vært hos Dem i fem år nå.
- Det kommer ikke på tale. - Men De lovet meg det, madame!
- Han er fremdeles gift. - Jeg trenger pengene til medgift.
- Jeg har jobbet hardt for Dem. - Og fortsetter til jeg sier fra.
- De kan ikke nekte meg det! - Takk, Louise.
Hun gjør fiender av dem alle. Selv advokaten vil lure henne.
- De la merke til det? - Jeg visste jo-
- at De ikke bare var her på "en ren ferietur", min venn.
Jeg arbeider for mrs Doyles engelske advokater.
- De mistenker Pennington for å... - Underslå pengene hennes.
Farens testamente gir henne kontrollen når hun blir gift.
- Og siden hun nylig giftet seg... - Ville han redde sitt eget skinn.
Han ble skremt nå, men hvem vet hva han vil prøve på?
Eller hva noen av dem vil prøve, for den saks skyld.
"I tempelet i Karnak kan man se flere små bukker på pidestaller."
"Alle med et lite bilde av Amenhotep den 3. foran seg."
Bukker, ja! Lidderlige, brunstige bukker!
Så edle de er med sine utspilte nesebor og skamløst rundete horn.
Ja. Kom nå. Kom.
Marx sa at religion er opium for folket. For Deres mor er det sex.
Synes De ikke at De burde roe henne før hun skader dyrene?
Selv om De syns at hun er latterlig, er hun min mor!
Hun gjorde alt for meg før. Og jeg svikter henne ikke nå som...
- Som hva? - Ikke noe.
Beklager. Jeg ville ikke fornærme Dem.
Jeg er ikke så ille som jeg ser ut. Speideræresord.
- Kan du ikke fornærme henne? - En parasitt på samfunnets hud!
Hun burde blitt knertet som en advarsel til de andre.
Er det sant at man ikke kan ærekrenke døde?
- Vet ikke om jeg tok spørsmålet. - Bare glem det.
Er det ikke vidunderlig! Helt utenfor vår fatteevne.
Kunstnerisk temperament kan gi underlige utslag.
Jeg begrenser meg nok til tallenes og faktaenes verden.
De gamle egypterne følte seg hjemme der.
Storvesiren Pthaotep ble knust under tusen sølvpenger.
Fordi han underslo fra sin herres kasse.
- De sier ikke det? - Å jo.
Gode gud! Er alt i orden? Er alt i orden, Linnet?!
Kom nå. Forsiktig. La meg hjelpe deg. Alt i orden?
Den steinen falt ned. Eller ble dyttet.
- For å drepe meg? - Jackie!
Men hun er ikke her!
- Det var nære på, madame! - Kunne blitt en stygg ulykke.
Steinen har stått der i 4000 år, og så skulle den falle ned nå!
Det er ikke nøyaktig 4000 år. Tempelet ble bygget i 1788...
Vi er enige, herr Bessner. Men De kan ha fått en pasient.
- Alt er i orden med meg. - De bør dra tilbake til båten.
Men bare for noen timer. Jeg skal til Abu Simbel i kveld.
Det er fantastisk! Vet De at den østlige figuren er vokalstatuen?
Da må vi komme dit tidsnok. Takk, doktor.
- Ved solnedgang sukker den. - Han skremmer meg.
Han er harmløs.
- Gode gud. De er fantastiske! - Skremmende, syns jeg.
Nei.
- Tror du at han vil synge for meg? - Ja. Du er guddommelig.
Velkommen til tempelet ved Abu Simbel.
Fasaden er 25 meter lang. Statuene er 20 meter høye.
Kom deg vekk fra meg! Kom deg vekk! Kom deg vekk fra meg!
Rolig, kjære. Ikke la henne ødelegge alt.
- De kan ikke holde Dem borte? - Nei, jeg kan ikke det.
- Jeg lot meg ikke lure av Simon. - Jeg beklager å se Dem her.
De legger ut på en farlig ferd på et opprørt hav.
De vet ikke hvilke strømmer av uhell som vil møte Dem.
De kutter de siste bånd som binder Dem til tryggheten.
- De kan stadig snu. - Man må alltid følge sin stjerne.
- Selv om den leder til katastrofe? - Om så til selveste helvete.
Jeg la igjen vesken i baren. Jeg kommer snart, kjære.
Endelig alene. Har ikke kunnet snakke med Dem i enerom før.
- Hva har vi å snakke om? - Mitt rykte, Frau Doyle.
- De driver det instituttet i Zürich? - Ja. De har sagt mye ubehagelig-
- om meg til folk med innflytelse og posisjon.
De er en kvakksalver. En farlig kvakksalver!
Myra Seligman hørte på Dem. Lot Dem sette de skitne sprøytene.
Jeg anbefalte urinkur. Jeg hadde brukt den før med stor suksess.
- Myra ble gal på grunn av Dem. - De må slutte å si slikt om meg!
- Så får De saksøke meg, da! - De vet jo at det er umulig.
- Skandaler betyr ruin for meg. - Da er det jo Deres begravelse!
La oss håpe det ikke blir Deres!
Vil De ha noe å drikke? Servicen ovenpå er så langsom.
Nei takk.
Hvor mye er klokken?
Det henger en klokke der. Bruk øynene!
Fortalte ikke din mor deg at det er en forskjell-
- på det å være eksentrisk og det å være frekk?
- Min mor var en lady. - Noe som ikke gikk i arv til deg.
- Hvor er stolaen min? - Jeg har ikke sett den.
Er De sikker på at De hadde den? Jeg har ikke sett den noe sted.
Håper at De en dag vil fortelle om noen av de saftige sakene Deres.
- De saftige? Som De vil, madame. - Ja, de blodige. God natt.
- Jeg beklager så meget. - Helt i orden.
- De virker søvnig i kveld. - Ja, jeg er svært...
Jeg vet ikke hvorfor, men jeg kan knapt holde øynene åpne.
Samme her. Vil De følge meg til min lugar?
Det er denne veien, som De vet.
Den unge mannen vil sikkert komme og prøve å forføre deg.
Ikke la ham lykkes med det uten litt kamp. Jakten er viktig.
Å, mor.
Nei, denne veien. Snubler alltid i et trinn der. Nei, det er elven!
- Nilen er litt krapp i kveld. - Ja, det er forstyrrelser.
Her er vi. Inn her.
- Har De vært i land? - Ja. Det er vakkert i måneskinnet.
En bryllupsreise-kveld.
"Hvis prestens datter drikker vann og er fin, -
- avslutter hun sikkert med gin." - Én ruter.
- Vi venter, Simon. - Beklager.
- Du skal melde. - Jeg dobler.
Han var hennes mann, men han behandlet henne fælt.
- Vil De ha en? - Nei takk.
Vil De vennligst gjenta Deres melding?
"Hvis prestens tante er tørr som en kastanje, -
- vent til hun finner champagne." Skål.
Beklager, kjære. Jeg tenkte ikke.
De hadde sverget å være hverandre tro...
De vinner nok, dessverre.
- Jeg tror jeg legger meg. - Det er visst på tide.
- God natt, sov godt. - God natt.
- Kommer du, Simon? - Straks. Jeg skal bare rydde.
- Det er sent. Jeg tror jeg... - Bli sittende! Fortell meg om Dem.
Jeg er Salome Otterbournes datter, som De vel vet.
"Har hans hellighets kjære aldri smakt vin, -
- blir nok whisky til slutt hennes ruin."
Fortsett. De sa visst noe om en eller annens datter.
Salome Otterbourne. Forfatterinnen.
Salome? Var det ikke hun som fikk en mann halshugget?
- Jeg kjenner en som fortjener det. - Har du ikke fått nok?
- Nok hva da? - Å drikke.
- Hva har du med det å gjøre? - Ingenting.
- Er du redd, Simon? - Redd for hva da?
For at jeg skal fortelle denne unge damen min livshistorie.
- Jeg må gå. - Nei, det er en trist historie.
Du vil trenge tre lommetørklær hvis du blir lett rørt.
- Legg deg! Slutt å dumme deg ut! - Simon sier jeg dummer meg ut.
Simon ber meg legge meg. Jeg blir kvalm av deg!
- Gå og legg deg! - Kan ikke behandle meg slik!
- Hør nå her, Jackie! - Da dreper jeg deg heller!
- Fort! Hjelp ham! - Jesus...
- Jeg henter dr Bessner. - Få henne til lugaren sin.
Bowers er jo sykepleierske. Få henne til å se til henne.
Sørg for at hun ikke er alene.
Og hent legen. Fort dere!
Jeg henter miss Bowers.
Rosalie har gått for å hente Bowers. Hun kan hjelpe Dem.
- Det tok lang tid. - Miss Bowers hadde lagt seg.
- Hvordan går det? - Hun har det så bra-
- som en som har skutt sin ekskjæreste, kan ha det.
Miss Bowers kommer snart. Alt blir bra.
- Det har skjedd en ulykke... - Miss Otterbourne sa det.
Litt morfin vil nok hjelpe. Det virker alltid på mrs van Schuyler.
De får hente legen, Ferguson. Han bør ta en kikk på Doyle.
Hent et tørkle til.
Beinet er brukket. Blodtapet er stort.
Hjelp meg med å få ham ned i lugaren min.
Er De redd for litt blod? Hjelp meg, Ferguson!
Jeg blir her i natt. Man vet aldri hvordan reaksjonen blir.
- Har hun roet seg, miss Bowers? - Ja. Jeg har gitt henne morfin.
De får bli med meg, unge dame. Den unge mannen er redd for blod.
Lukk opp døra.
- Hent et kaldt omslag til hodet. - Ja, doktor.
Jeg får hente våpenet. Det bør jo ikke ligge og slenge.
- Ikke la Jackie være alene. - Hun er ikke det.
Herregud. Det er min feil. Jeg behandlet henne dårlig.
Hun visste ikke hva hun gjorde. Var full.
Dette vil gjøre vondt.
- Bør ikke noen varsle Deres kone? - Jo. Jo, vær så snill.
Nei, la henne sove. Vi trenger ikke uroe henne.
Jeg kan bare lappe det sammen. Kulen sitter dypt.
De må vente til vi kommer til Wadi Halfa. Rull opp ermet.
De får pensle armen med dette.
Jeg skal lage noen skinner som jeg setter på mens De sover.
Ikke vær redd. Alt kommer til å gå bra.
Den er ikke der.
- Pistolen er ikke der. - Men hvem kan ha tatt den?
Aner ikke. Jeg håper bare at det ikke er viktig.
"Av og til vil jeg rette våpenet mot henne og trekke varsomt av."
- Hva? - Ingenting.
Jeg pratet med direktøren. Dette er vårt ansvar til Wadi Halfa.
- Hva kan De si oss om dette? - Hun ble skutt med en liten kule.
Kaliber 22, tror jeg. Våpenet ble holdt svært nær hodet.
- De kan se store Versengen. - Kan De ikke snakke engelsk?
- Mener De svimerker? - Ja.
Unnskyld meg.
- Hva får De ut av det? - Det er enkelt.
Madame Doyle ville identifisere morderen for oss.
Hun skrev "J" på veggen med sitt eget blod. Jacqueline!
Bare tull! Hun døde øyeblikkelig. Hadde ikke tid til å skrive noe.
Nei da, nei da.
- Var det en spøk? - Ja, men ganske usmakelig.
Det står "J" på veggen. Vi må forklare hvorfor.
- Det virker så melodramatisk. - Når inntraff døden, doktor?
Hun har vært død mellom seks og åtte timer.
- Mellom midnatt og klokka to. - Det er merkelig.
Det betyr at Jacqueline ikke kan ha gjort det.
De sa jo selv at madame Doyle gikk fra salongen ca 23.45.
Fra da av var Jackie sammen med Rosalie eller monsieur Doyle.
Og så med miss Bowers, som ga henne morfin og ble hos henne.
Simon Doyle kan heller ikke ha gjort det. Ikke med det såret.
La oss håpe eliminasjons- prosessen fortsetter like glatt.
Alle om bord visste hvorfor Jacqueline hatet madame Doyle.
- Hun ville myrde henne. - Jeg kan iallfall ikke mistenkes.
Å? Jeg oppdaget i går kveld at De hadde grunn til å drepe henne.
Da overhørte De det.
- Jeg kunne ha saksøkt henne. - Og blitt ruinert?
- Mord er billigere. - Og sikrere om man ikke blir tatt.
- Men jeg kan ikke ha gjort det! - Jeg er ikke enig.
Det kan hende at De var på dekk da monsieur Doyle ble skutt.
De kan ha kikket inn i salongen og sett hva som skjedde.
- Gå og legg deg! - Du kan ikke behandle meg slik!
Da dreper deg jeg heller!
Og husket hvor pistolen lå. Senere, da De ble tilkalt, -
- kan De ha plukket opp pistolen mens de hjalp Doyle.
Så, da alt var stille, kan De ha gått ut, -
- usett av deres sovende pasient, gått til madame Doyle og skutt.
- Jeg kan ikke se bort fra Dem. - Det de foreslår, er übermässig!
Det er for fantastisk! Jeg vil ikke være her og bli fornærmet!
- Funnet noe i neglelakken? - Man fanger ikke fluer med eddik.
Det er et gammelt fransk ordtak som det tar lang tid å forklare.
La oss gjøre oss klare til å etterforske passasjerene.
Hvor lang tid tok det fra dere bar mr Doyle ned til lugaren, -
- til De kom tilbake for å lete etter pistolen?
Ca tre-fire minutter.
De var selv utenfor da monsieur Doyle ble beskutt.
Derfor kan De selv ha lagt merke til hvor pistolen befant seg.
De kan også ha ventet til salongen var tom, tatt pistolen-
- og bare latt som om De ikke fant den.
Før de kom tilbake til dr Bessner, kan de ha drept madame Doyle!
Ja, det kan jeg! Men jeg gjorde det ikke!
De kan også ha tatt pistolen, mademoiselle.
Mens monsieur Ferguson hjalp monsieur Doyle.
På vei til miss Bowers kan De ha myrdet madame Doyle.
Det ville bare tatt et minutt eller to ekstra.
Våkn opp! Miss Bowers!
- Hva er det? - Det har skjedd en ulykke.
Hvorfor skulle noen av oss myrde Linnet Doyle?
Hun var jo en samfunnsparasitt som fortjente å bli "knertet".
- "Som en advarsel til de andre." - Fordømte franske tjuvlytter!
Belgiske. Belgiske tjuvlytter, takk.
Og De, mademoiselle, De ville spare deres mor for store utlegg.
De stilte et spørsmål for to dager siden. Her er svaret:
Man kan ikke ærekrenke de døde.
De er fæl! Later som om de er så vennlig, men vil bare lure oss!
Jeg må finne det som er skjult, mademoiselle. Sannheten.
Så etter at De ga Jackie morfinen, sov hun hele natten.
Akkurat. Nerver, sprit og morfin. Sammen kunne de senket Titanic.
- Så hun kan ikke ha begått mord? - Absolutt ikke.
- Men det kan De ha gjort. - Jeg?
Ja, De. La oss anta at De var på dekk og så skuddet falle.
- Og derfor visste hvor pistolen lå. - Kan De bli med meg, unge dame?
De er bedre enn denne unge mannen, som er redd for litt blod.
Mens monsieur Ferguson og Rosalie hjalp dr Bessner, -
- kan De ha løpt inn hit for å hente pistolen.
De ville hatt tid nok før monsieur Ferguson kom tilbake.
Så kan De ha løpt ned til madame Doyle og skutt henne.
Latterlig! Hvorfor skulle jeg drepe mrs Doyle?
Fordi hennes far var Melhuis Ridgeway.
Han ruinerte Deres far og dømte Dem til et liv som tjener.
- Sludder. Hvor hørte De det? - Fra Dem. For tre dager siden.
- De har en bærende stemme. - Er det sant?
Ja. Men hvorfor drepe henne for noe som hendte for flere år siden?
Fordi De ennå ikke er kommet over det.
Jeg lar meg ikke overbevise av Deres protester.
De hadde både motiv og mulighet. Og tilbøyelighet til å drepe.
- Ferdig, monsieur Poirot? - For nå.
- Men vær klar til å svare på mer. - Det skal jeg så avgjort ikke være.
- Er det sant, det med Linnet? - Ja, det er det.
Jeg drepte henne ikke. Jeg vet at dere ikke tror meg, men...
Vi vet at De ikke gjorde det. Vi har bevis på det.
- Er Simon ok? - Situasjonen er tilfredsstillende.
Jeg var helt gal i går kveld. Tror dere at han vil tilgi meg?
Sikkert. Menn liker ikke kvinner som behandler dem godt.
Vil De følge miss Jacqueline til lugaren hennes, miss Bowers?
Vi lar Dem treffe monsieur Doyle senere.
Jeg syns at vi to bør snakke med ham først. Han må være våken nå.
Det mest spennende ved denne saken er pistolen.
- Hvorfor er den forsvunnet? - Det er da ganske vanlig.
Når noen forsøker å legge skylden på andre?
Og hvorfor skrev morderen "J" på veggen for så å fjerne våpenet?
De har funnet noe!
Madame Doyle ble iallfall ikke drept av en fisk!
- Er alt i orden? - Ja takk. Jeg må ha besvimt.
- Spis litt. Det gir styrke. - Nei. Jeg orker det ikke.
- Ikke? Tillater De...? - Vær så god. Bare forsyn Dem.
Jeg kan bare ikke tro det.
- Linnet er død. - Det er et hardt slag.
Jeg vet at Jackie ikke kan begå mord med kaldt blod.
Vi er helt sikre på at det ikke var henne.
Gudskjelov.
- Hvem tror De at det var? - Det kan ha vært hvem som helst.
Senest i går sa hun at alle om bord var hennes fiender.
Vi har grunn til å tro at hun hadde rett.
- Jeg ville vite om alt var i orden. - Så bra som man kan vente, takk.
De oppdaget liket. De bør kunne bidra med opplysninger.
Anklager De meg? Jeg sverger ved min mors grav...
Ikke lag slikt bråk. Bare fortell sannheten.
Ikke tvil på det jeg sier. Alle var glad i madame Doyle.
- Ingen ville drepe henne. - Slutt å tulle, Louise!
- Kan vi si det så alle forstår det? - Hun sier at alle var glad i Doyle.
Det var en ny variant.
Når så De sist mrs Doyle i live?
I går kveld. Jeg var i lugaren hennes.
- Hvor gikk De etterpå? - Til min egen lugar.
- De verken så eller hørte noe? - Den er jo på den andre siden.
Hvis jeg ikke hadde fått sove, så jeg hadde blitt på dekk, -
- kunne jeg ha sett morderen gå inn eller ut av madames lugar.
Men slik saken står... Jeg ber Dem. Hva mer kan jeg si?
Ingen anklager deg for noe. Jeg skal ta meg av deg, Louise.
Hadde De ikke gått til lugaren Deres rett etterpå, -
- ville De rukket å se at monsieur Doyle ble skutt.
De kan ha sett alt. Så kan De ha hentet pistolen.
Kommet tilbake...
Og skutt madame Doyle.
Hvorfor skulle jeg gjøre noe så ondt?
Louise. Jeg vet alt om Dem. Og Deres kjærlighetsaffære.
Og at madame Doyle ikke ville at De skulle forlate henne.
Jeg hadde ikke penger. Jeg måtte bli der.
- Og De hatet henne for det. - Men jeg drepte henne ikke.
Et siste spørsmål. Hvor er madame Doyles perler?
Perlene... Hun hadde dem i går kveld. Hun la dem på nattbordet.
- Var de der i morges? - Jeg så ikke etter engang.
Jeg kom inn. Jeg så madame. Jeg skrek og løp ut av rommet.
De så ikke etter. Men jeg har øyne som legger merke til alt.
Perlene var ikke der i morges. De var borte. Forsvunnet.
Forduftet.
- Vi må finne pistolen. - Og perlene.
- Jeg burde skifte skjorte. - Ja, la oss friske oss opp litt.
- Og hvile de små grå. - Vi ses om fem minutter.
Jeg må takke Dem for en svært betimelig redning.
Jeg hørte SOS-et. Har noen plantet den her?
Selvsagt. Men det skal mer enn en slange til for å stanse meg.
Hvordan går etterforskningen? Med diskresjon?
- Ingen å sette håndjern på? - Ikke ennå.
Det ligger en død... kobra der borte.
Kan De få den fjernet? Takk. Kom.
Kobra? Du store! Har aldri sett et slikt krypdyr på første klasse!
Aldri.
- Hvem er den neste? Pennington? - Han er farlig.
- Monsieur Poirot, formoder jeg. - Unnskyld meg, madame.
- Tillater De at vi slår oss ned? - Selvsagt.
De har lugaren ved siden av madame Doyles.
- Hørte De noe merkelig i natt? - Absolutt. Jeg sover svært lett.
- Jeg ble vekket av en ploppelyd. - En ploppelyd?
Som en kork i en champagne- flaske. Helt vanlig champagne.
En årgangschampagne lager en mye mer diskré lyd.
Kan det ha vært en pistol istedenfor en kork?
Mulig. Men dere forstår nok at jeg har minimal kjennskap til våpen.
Vi har funnet den! Vi har funnet den! Topp, topp!
Det var virkelig litt av en lettelse!
Jeg er sikker på at vi har funnet det dere leter etter.
Utvilsomt mademoiselle Jackies pistol.
En ny Derringer, kaliber 22. Fire skudd. To skudd avfyrt.
- Et lommetørkle med blod på. - Et marmoraskebeger som søkke.
Og stolaen min. Jeg savnet den i går kveld i salongen.
Morderen må ha brukt den til å dempe lyden av skuddet.
Den stolaen fikk jeg i Romania av kronprins Carol selv!
- Ingen respekt for eiendom. - Eller andres juveler.
Hva kan De sikte til, monsieur?
Jeg tenker på Potsdam-perlene. Madame Doyles. De er borte.
Tatt. Stjålet. Rappet.
Hvorfor ser De på meg på den så velkjente kontinentale måten?
- Hva har perlene med meg å gjøre? - Jeg er en stygg liten tjuvlytter.
Jeg hørte at De "ville gi alt for å få dem".
Den fordømte Bowers!
Det er min teori at De er besatt av juveler. At De ville ha dem.
Og at De ikke vek tilbake for tyveri eller mord for å få dem.
De nekter ikke. Jeg kan se Dem for meg på dekk i går kveld.
De ventet på at madame Doyle skulle sovne.
Så fikk De tilfeldigvis se skuddene falle i salongen.
Da rommet ble tomt, tok De våpenet.
De gikk til Doyles lugar. De visste at hun ville være alene.
De skjøt henne. Og tok perlene fra nattbordet.
Hvis De ikke tar det tilbake, saksøker jeg Dem for injurier!
Imens vil jeg energisk gjennomsøke båten etter perlene.
- God ettermiddag. - Svinske franske oppkomling!
Belgiske oppkomling, madame.
Var det nødvendig? De anklager dem alle sammen.
Tror De ikke at gamle damer begår mord?
Hun har perlene. Spørsmålet er om hun drepte for å få dem.
- Vi legger øyeblikkelig ut. - Jeg har gitt ordre om det.
- Hvorfor så dårlig tid? - Jeg føler det ondes nærvær.
- Jeg låser dette inne. - Så må vi lete etter perlene.
Det var mannskapets lugarer. Hun kan ha kastet dem over bord.
Ikke glem at vi ikke har vært i Penningtons lugar.
- Så vår reise fortsetter? - God dag, madame.
Vil dere ikke ha en forfriskning? Han lager en uvanlig blanding-
- av lokale fruktsafter. Den heter Golden Sebek.
Oppkalt etter guden i den gamle krokodillebyen.
- Ikke til meg, takk. - Jeg drikker ikke krokodilleskjell.
- Hvordan går etterforskingen? - Normalt, madame.
Forbrytelser begått i sjalusi. Det primitive drapsinstinktet.
Jeg har sympati for denne Jackie. Følelsene var i opprør.
Det latinske blodet krevde hevn over den som tok hennes mann.
Ja. Men det kan være en annen med et minst like godt motiv.
- Hvem? - Dem, madame Otterbourne.
De vet at man ikke kan ærekrenke de døde.
Nå trenger De ikke å betale den oppreisningen hun ville ha.
Gi meg en Golden til.
Det er Dem jeg ser for meg, der De kikker inn i salongen.
Der ser De "stakkars Jacqueline" skyte monsieur Doyle.
Når alle er ute, tar De pistolen og dreper madame Doyle.
Nei! Min verden er en verden av romantikk, ikke skitne mord.
- La meg være i fred. - Beklager hvis vi har forstyrret.
Man må være tapper for å bære livets ærekrenkelser.
Denne krokodillen var det ikke mye skjell på!
- Hvorfor skyter ingen henne? - Kanskje leserne gjør det en dag.
Så madame van Schuyler er dum nok til å leke med Hercule Poirot.
De har ikke noe bevis på at det var henne.
Dette betyr ikke at hun ikke myrdet for å ta dem første gang.
Vi må finne dokumentet han ville lure madame Doyle til å signere.
Det beviser at ikke bare mademoiselle Jackie bar våpen.
Men Linnet Doyle ble ikke skutt med denne.
Deres øyne er bedre. Hva står det?
- Hva i helsike foregår her? - Vi gjennomgår papirene Deres.
Det er kanskje vanlig å gjøre slikt i Paris! Men dette er ikke Paris!
- Brussel! Landet er... - Dere har ikke rett til å være her!
Vi har all rett. Vi er satt til å undersøke dette mordet.
Det har ikke noe med mine papirer å gjøre!
Det beviser at De ville kontrollere madame Doyles penger også.
- Det er da ikke forbudt? - Det er forbudt å bedra klienter.
- Og mine folk misliker slikt. - Hvem er de?
Madame Doyles engelske advokater.
Vi er misfornøyd med Deres og Deres partners arbeid.
Dra til helsike. Sakene hennes er som de skal være.
De kom hit for å få hennes underskrift på en fullmakt.
Da det ikke gikk, dro De til Amuns tempel.
De klatret opp til toppen.
Der løsnet De en stein som nesten drepte henne.
De kan ikke bevise det. Ut! Jeg har hørt nok vås!
De risikerer å måtte høre mer vås fra en aktor.
Denne er vel Deres. Belgia.
La oss skifte til middag. J'ai faim.
- Har De en kvinne? - Femme er kvinne. Faim sulten.
Jeg må snakke med henne først. Bestill les morilles til meg.
- Hvordan har De det? - Dårlig. Jeg skammer meg slik.
- Hans kone er død... - Og nå kan De få ham igjen.
Er det så galt av meg å håpe at han kommer? Han trenger meg nå.
Kan jeg få treffe ham? Bare i fem minutter. Vær så snill.
Hvorfor ikke? Hvis han vil, og legen ikke har noe imot det.
Jeg skal spørre meg for.
Feberen er lavere nå. Greit. Jeg har ikke noe imot det.
- Men kort tid. Maks fem minutter. - Takk, doktor.
- De kan få treffe ham nå. - Å, takk!
- Jeg beklager det med Linnet. - Takk.
- Jeg drepte henne ikke. - Unødvendig å si det. Jeg vet det.
- Tilgi meg. Vær så snill. - Jackie...
- Jeg kunne drept deg i går. - Med den lille ertepistolen?
- Vil du kunne gå igjen? - Ikke vær dum!
De skal ta den ut i Wadi Halfa. Alt blir ok.
Husk: Bare fem minutter.
- Jeg er så veldig lei meg. - Du trenger ikke be om forlatelse.
Hva er det?
Jeg ba om morilles! Sopp!
Jeg trodde De ville ha mureneål. Jeg har bestilt en ny flaske vin.
Restene fra i går så ikke helt bra ut.
- Det var bunnfall i den. - Det skal jo den vinen ha!
- Vil De ha litt? - Jeg holder meg til whiskyen.
Drikker de whisk... Vin... Så merkelig. Selvsagt.
Får jeg lov?
Alle kan ha gjort det. Og alle hadde grunn til det. Utrolig.
- God kveld. - God kveld.
God kveld, madame! Vær så god!
Kom fort!
- Hent dr Bessner. - Ja, sir!
Ser De hva dette er?
Penger. En del av en tusenfranc. Utpressing. Hun må ha visst noe.
For noen idioter vi har vært! Jeg visste det!
Hva sa hun i ettermiddag? "Hvis jeg hadde vært på dekk..."
"Kunne jeg sett morderen gå inn eller ut av madames lugar."
Hun så ham! Og hennes grådighet førte til hennes død!
- Og vi vet ikke hvem morderen er. - Det er ikke helt riktig.
Vi to har løpt i gal retning. Vi vet nesten alt som er å vite.
Det er bare det at det vi vet, virker utrolig.
Umulig.
Drap. Drap! Bare drap hele tiden.
Død i ikke mer enn en time. Halsen er skåret over.
Med en svært tynn kniv.
- En som denne. - Mangler noen av Deres?
Så nå tror De at jeg har drept denne ynkelige kammerpiken?!
Hvorfor må jeg ha med underklassens affærer å gjøre?
Det er velkjent at de ikke har nevroser, bare dyrisk lidenskap!
- Før liket til isrommet. - Ja, sir.
Så De tror at De vet det? Jeg forstår det ikke.
Dr Bessner sa hva som var hendt. Jeg må snakke med dere straks.
- Ikke gå dit. Dr Bessner er sint. - Tysk sinne stopper meg ikke nå.
For jeg vet... Jeg vet hvem som drepte Louise.
Vet De hvem som drepte Louise?!
Jeg forbyr Dem å være her. Pasienten hviler.
Men det er viktig. Jeg vet alt. Alt, sier jeg!
Hør nå her! Jeg vil ikke bli dyttet!
Jeg, Salome Otterbourne, har klart det mennene ikke har klart.
Ro Dem nå ned, mrs Otterbourne!
Fortell det hele fra begynnelsen av.
- Jeg vil ikke mens han er her! - Han får feber av alt dette.
Jeg får mer feber av ikke å høre det! Det er om min kones morder!
Dere kan bli her i tre minutter. Og De må ta det rolig.
Motbydelig liten mann.
Så De har bevis for hvem som drepte mrs Doyle?
Ja, det har jeg.
Dere er vel enige i at Louises morder også drepte Linnet Doyle?
Det er godt mulig.
Jeg så den som drepte Louise med mine egne øyne.
Fortsett, madame.
Jeg var på dekk og pratet med en av mannskapet.
Han viste meg en bøffel og en kamel som sammen pløyde jorda.
- De så det selvsagt i månelyset? - Ja, det gjorde jeg.
Jeg har forbløffende gode øyne. Jeg gikk fra ham.
Da jeg kom rundt hjørnet, hørte jeg et skrik fra Louises lugar.
Døra til lugaren gikk opp. Da så jeg at det var...
Penningtons.
- Jeg hørte et smell! Hva er det? - Mrs Otterbourne er blitt skutt.
- Dette er Deres våpen, antar jeg. - Alle kan ha stjålet det.
- Alle visste at jeg var bevæpnet. - På tide at mordene tar slutt.
Jeg vil gjerne snakke med alle sammen i salongen.
Der vil alt bli avslørt. Om... tretti minutter.
Jeg nekter å tro det. Mor død. Hvorfor?
- Hun må ha funnet ut noe. - Jeg var glad i henne tross alt.
Og nå er hun borte. Jeg klarer ikke dette.
Plutselig er jeg...
Helt alene.
Nei, det er du ikke. Jeg skal passe på deg.
Du hadde ikke klart å komme deg vekk fra din mor mens hun levde.
Mine damer og herrer. Spillet er slutt. Jeg vet nå hvem som drepte-
- madame Doyle, Louise og madame Otterbourne.
Jeg gikk tåpelig nok ut fra-
- at noen måtte ha sett skuddscenen i salongen.
Og deretter tatt pistolen da salongen var tom.
Og med den drept madame Doyle, og kastet mistanken på Jackie.
Det er jo ingen mangel på mistenkte her.
Hun kan ha blitt drept av noen som ville lukke munnen hennes.
Av en ruinert person, eller av en besatt av tanken på tyveri.
Av en som absolutt ikke likte at noen skulle arve så mye.
Eller en som ville redde sin mor fra økonomisk ruin.
Eller en som ikke ville bli avslørt som en svindler av en formynder.
Eller av en som tok feil av offerets identitet.
Så kom jeg på noe svært viktig.
Den natten mordet skjedde, sov jeg uvanlig tungt. Hvorfor?
Fordi det var helt sovemiddel i vinen-
- av en som ikke ville at jeg skulle bevitne kveldens hendelser.
Det var lett. Flaskene står jo i spisesalen hele dagen.
De sendte jo flasken ut igjen og sa at det var "bunnfall" i den.
Det innebærer i seg selv overlegg hos en eller annen.
Det betyr at noen før middag i går bestemte seg for å begå mordet.
Så tenkte jeg på noe. Hvis noen ville legge skylden på Jackie, -
- hvorfor var da våpenet fjernet fra lugaren? Så forsto jeg det.
Morderen måtte ha fjernet det fordi han eller hun var nødt.
Og det var mer. Dr Bessner. De undersøkte madame Doyle.
Det var svimerker rundt såret. Skuddet var avfyrt fra kloss hold.
Det stemmer.
Men da vi fikk våpenet opp fra Nilen, lå det i denne stolaen.
Og det var avfyrt i den, trolig for å dempe lyden.
Men hadde det vært avfyrt gjennom stolaen, -
- ville det ikke ha gitt svimerker på madame Doyle.
Så madame Doyle kan ikke ha blitt skutt gjennom en stola.
Hva da med det skuddet Jackie avfyrte mot Simon Doyle?
Men nei. Vi har et vitne der. Vi vet at det ikke hendte slik.
Derfor falt det et tredje skudd.
Et som vi ikke visste noe om.
Men det manglet bare to skudd i pistolen.
Det neste merkelige forholdet inntraff i madame Doyles lugar.
Jeg fant to flasker neglelakk. Den ene var merket med "Rose".
Men de få gjenværende dråpene var lyserøde, ikke blekrosa.
Og de luktet eddik.
Det var rødt blekk, mine venner.
Og det henger sammen med dette lommetørkleet, -
- som vi fant sammen med våpenet. Innpakket i stolaen.
Blekk etterlater seg en rosa flekk i lintøy.
Så skjedde det noe som fjernet enhver tvil.
Louise ble drept fordi hun presset morderen for penger.
Dette vet vi ikke bare fordi vi fant litt av en seddel i hånden hennes.
Men også fordi hun brukte noen merkelige ord i morges.
"Hvis jeg ikke hadde fått sove, så jeg hadde blitt på dekk, -
- kunne jeg jo sett morderen gå inn eller ut av madames lugar."
Nøyaktig hva sa det oss?
Nøyaktig hva fortalte hun oss med det?
- At hun s å morderen. - Ja. Men De tar ikke poenget mitt.
Hvorfor sa hun det til oss? Hvorfor skulle hun gi oss et hint?
Hun vet hvem morderen er. Så hun kan fortelle oss det.
Eller så kan hun tie og presse penger av ham senere.
Men nei. Hun brukte formen "hvis". Det kan bare bety-
- at hun ville gi morderen et hint. Han må altså ha vært til stede da.
Men bortsett fra deg og meg var det bare én person til stede.
Nettopp. Simon Doyle.
Hva?!
Hun måtte si det da. Sjansen ville kanskje ikke komme tilbake.
- Ikke vær så fordømt latterlig! - Å? Jeg husker hva De svarte.
"Jeg skal ta meg av deg. Ingen anklager deg for noe."
Det var akkurat den forsikringen hun ønsket. Og som hun fikk.
Denne gangen har De virkelig dummet Dem ut, mr P.
Jeg har vitner på at jeg ikke kunne drepe Linnet.
Det vet jeg. Men De drepte henne. Og Louise så Dem.
Slikt vås! Herr Doyle kunne ikke røre seg med det beinbruddet.
Det kan jeg sverge på i enhver rett i verden!
- Da må jeg si at det er irrelevant. - Irrelevant?
Jeg har vitnet i noen av tidenes vanskeligste saker!
Mitt vitnemål reddet Sachertorte- morderen fra å bli henrettet.
Irrelevant fordi De ikke kom til mr Doyle før etter fem minutter.
Men han kan ikke ha beveget seg!
Enig. Hvis han var skutt på det tidspunktet. Var han det?
La oss tenke på hva som skjedde. Rosalie så Jackie skyte Simon.
Hun løp så på monsieur Ferguson, som hadde hørt skuddet.
Han så Doyle holde en fille mot beinet og antok at han var skutt.
Men antakelsen var feil. Kulen traff ikke Doyle, men noe annet.
Så insisterer Doyle på at Jackie ikke må være alene.
Rosalie og Ferguson hjelper henne til lugaren.
Så går mademoiselle Rosalie for å hente miss Bowers.
Og all aktivitet foregår på styrbord side av båten.
Doyle trenger bare to minutter. Han tar pistolen fra under sofaen.
Jackie hadde kastet den der, slik at den skulle bli glemt.
Han løper i full fart til sin kones lugar.
Han tar så madame van Schuylers stola, som han har gjemt.
Med pistolen i den for å dempe lyden og hindre svimerker, -
-skyter han seg selv i beinet.
Han tar ut en brukt patron og setter inn en ubrukt.
Blir pistolen funnet, vil altså bare to skudd være avfyrt.
Så pakker han pistolen og lommetørkleet i stolaen-
- og legger ved et askebeger så det skal synke.
Og kaster det hele ut i Nilen.
Nå ligger han på sofaen med et nytt lommetørkle mot beinet.
Denne gangen i ekte smerte.
- Jeg kan nesten ikke tro det! - Det er umulig, for pokker!
De sa jo selv at De løper lett. Hvorfor skulle noen løpe?
- Men å gjøre det helt plutselig! - Nei, det var nøye planlagt.
- Av Doyle? - Han utførte bare handlingen.
Den som stod bak, var mademoiselle Jacqueline.
- De må være gal! - Det er jeg ikke. Det hendte slik.
Hvem ga Doyle alibi? De. Ved å avfyre det skuddet.
Og Doyle ga Dem alibi ved å kreve at De ikke skulle være alene.
- Det er ikke sant! - Jo da. Hvorfor prøve å nekte?
De og Doyle var kjærester. Dere er ennå kjærester.
Simon skulle drepe sin kone. Arve henne. Og på et senere tidspunkt-
-gifte seg med Dem.
Det var briljant. Å følge etter madame Doyle.
At De valgte mademoiselle Rosalie som vitne.
Alt som hendte før skytingen. Og det overdrevne hysteriet.
De tok bare én risiko. Simons sår måtte hindre ham i å gå.
Det var tåpelig å skrive "J" på veggen i lugaren.
Det kunne bare ha en hensikt: Å frikjenne Dem.
Hvem andre enn en medskyldig ville ønske å gjøre det?
Men så begynte planen å slå feil. Ikke sant?
Louise så at Doyle løp til konas lugar.
Hun hørte skuddet og så ham løpe tilbake.
Hun krevde mye penger for å tie, og det ble hennes dødsdom.
Doyle kan ikke ha drept henne! Han kunne ikke bevege seg.
Det har De rett i. Hun ble drept av mademoiselle Jackie.
- Nei! - Jo. Det er nok ingen tvil om det.
Før middag ba hun om å få møte monsieur Doyle.
Dum som jeg var, sa jeg ja.
Den ene virket skyldbetynget. Den andre trøstende.
- Jeg er så veldig lei meg, Simon. - Så, så.
Men så fort vi var ute, ble det nok en annen tone.
- Vi har nesten klart det. - Ikke fanken! Louise så meg.
- Hun vil presse oss for penger. - Jeg må få henne til å tie.
- Kan vi ikke betale henne? - Resten av livet?
Er du sikker, Jackie?
Gi meg litt penger. Det vil gjøre henne mindre på vakt.
- Hvor har du dem? - I jakken min. I skapet.
- Jeg elsker deg. - Jeg vet det. Er vi gale?
Jeg vet ikke. Men vi kan ikke stoppe nå. Jackie!
Ønsk meg lykke til.
Dessverre for henne la hun igjen en liten bit av en pengeseddel.
Og hun ble sett av madame Otterbourne idet hun gikk ut.
Hun visste det ikke, og gikk for å legge på plass skalpellen.
Så, etter å ha kledd seg om, ilte hun litt kortpustet til spisesalen.
Da madame Otterbourne fikk høre at Louise var drept, -
- innså hun at hun hadde sett morderen forlate åstedet.
- Vet De hvem som drepte Louise?! - Så, så! Ikke skrik!
Det virket merkelig at Doyle skrek så høyt til madame Otterbourne.
Nå forstår jeg at han advarte Jackie i lugaren ved siden av.
Mrs Otterbourne! Ta det rolig! Fortell det hele!
Hvorfor ba han om å få høre hele historien?
Åpenbart for å gi Jackie tid til å handle. Hun handlet lynraskt.
Hun skrøt av at faren hadde lært henne å skyte.
Og det var ikke tomt skryt.
Hun slapp pistolen og løp inn i sin egen lugar.
Det var svært risikabelt, men hennes eneste sjanse.
Det var alt, mine venner.
Gratulerer med en svært morsom teori, mr P.
Det er mer enn en teori. Dessverre er det sannheten.
Hva med den første kulen Jackie skjøt mot meg?
Det er et godt spørsmål. Ser dere dette bordet?
Det er et ferskt kulehull her.
De hadde jo tid til å bli kvitt kulen og... kaste den i Nilen.
- Tull! - Nei. Vi har bevis for-
- at alle kulene kom fra Jackies våpen.
Hvor er beviset for at Simon skjøt de to andre kulene?
- Dere har ikke noe bevis for det! - Det får vi. De slipper ikke unna.
Dere må ha bevis for å overbevise en jury. Hvor skal De få det fra?
- Fra Linnet? - Nei. Ikke fra Linnet.
- Fra Dem. - Hva mener De?
- Det er en bløff, Simon. - Det er det ikke.
Avstøpningsprøven godtas i dag som bevis over hele verden.
Når man avfyrer et våpen, blir litt kruttslam sittende i huden.
Det kan fås ut med et tynt lag voks. Avstøpningsprøven.
- Vil De ta Dem av dette? - Når De vil.
Jeg antar at De går med på å ta prøven.
Det gjør ikke vondt, det er bare litt varmt.
- Jackie, hva...? - Hva vi kan gjøre?
Ikke noe. Det er slutt.
Ikke bry Dem så mye om meg. De gjør jo det, ikke sant?
Og ikke døm Simon for hardt. Linnet blendet med sin rikdom.
- Husker du hva du sa? - At hadde dette vært en bok, -
- ville jeg arvet alt i løpet av ett år.
Da visste jeg at han hadde fått en idé. Og jeg ble redd.
- Han tenkte t.o.m. på en kobra. - Den brukte De på et annet vis.
Jeg er glad for at den ikke drepte Dem. Det er jeg virkelig.
Så jeg var nødt til å hjelpe ham. Det har jeg alltid vært nødt til.
- Jeg elsker deg, Jackie. - Jeg elsker deg!
Stopp!
For en tragedie.
Utmerket etterforsket! Jeg kunne ikke utført avstøpningsprøven.
- Jeg hadde ikke voks. - De overrasker meg, oberst.
Fortellingene om Deres saker får vente til en annen gang.
Jeg håpet å fortelle Dem om mine opplevelser på Orientekspressen.
Kom, Bowers. Dette stedet begynner å likne et likhus.
- Der skal du heldigvis snart selv! - Du trenger en kjølig ferie.
Jeg tenkte på en tur gjennom Gobi-ørkenen.
Vi har nettopp forlovet oss, monsieur Poirot.
- Gratulerer, begge to. - Takk.
Et lite råd. Som man sier i Amerika: "Take it easy."
Vi skal forsøke.
- Hva tenker De på? - Jeg tenkte på Moliere.
Kan De ikke snakke et forståelig språk!
"Kvinnenes store ambisjon er å inspirere kjærligheten."